DAN BIJELIH MAJICA U NAŠEM VRTIĆU
Piše: Zoran Buhač, pedagog
Živimo u doista neobičnim vremenima. Na velika vrata najavljivana reforma školstva je na kraju eksperimentalna. Oni zainteresirani za kemiju i fiziku među Vama znaju da eksperiment može uspjeti, ali i ne mora. Dok se naši najveći umovi koji se bave odgojem i obrazovanjem već kunu u uspjeh eksperimenta koji, eto kreće na staklenim nožicama, ne smijemo zaboraviti da odgoj i obrazovanje ne mogu i ne smiju biti usmjereni samo na jedno područje. Dijete jest umno biće, ali je jednako tako emocionalno, duhovno i fizičko biće. U posljednje vrijeme previše slušamo o informatici, poduzetništvu, ekonomiji koji trebaju biti što više prisutni u našim odgojnim skupinama i razredima kao da se radi o manjim firmama, a tom analogijom vrtići i škole valjda postaju klasteri ili koncerni. (A dobro znamo kako je jedan takav koncern kod nas završio.)
U svemu tome se zaboravlja da su sve navedene discipline i njima shodne vještine uglavnom sjedilačke i da ne potiču tjelesni razvoj djece koji je baš zbog svih formalnih i neformalnih izazova djetinjstva sve više ugrožen. Mi želimo biti vrtić koji sa svojom djecom raste u zelenilu divnog ruralnog zavičaja gdje u zdravom tijelu obitava zdrav duh. Koristimo svaki trenutak lijepog vremena kako bi djeca na zraku provelo što duži period. Jedna od posebnih prilika za promociju boravka vani, vježbanja i sportsko-zabavnih aktivnosti jest „Dan bijelih majica“ dan koji se pamti kao Hrvatski olimpijski dan kada je Republika Hrvatska primljena u Međunarodni olimpijski odbor. Cilj je da što više odgojno obrazovnih ustanova obilježi ovaj dan tjelovježbom i sportom uz nošenje bijelih majica.
LJETOVANJE 2018
Piše: Zoran Buhač, pedagog
Sav cilj našeg odgojno obrazovnog rada uz dječjem vrtiću bi se mogao svesti pod jedan zajednički nazivnik, a to je da djecu naučimo da usvoje i pokažu samostalnost u snalaženju u svakodnevnom životu. Jedan od velikih očeva pedagogije, francuski filozof Jean Jacques Rousseau je kao završni stupanj na kraju odgojno obrazovnog procesa za mlade ljude ostavio putovanje. Putovanje na kojem će upoznati nove kulture, krajolike, usvojiti znanja i spoznaje i samostalno se naučiti brinuti za sebe. Mi u našem vrtiću smatramo da je to dobar put i da u okviru dječjeg razvoja pri kraju boravka u vrtiću djeci treba omogućiti da pokažu svoju neovisnost i samostalnost i to u obliku putovanja/ljetovanja u društvu svojih odgajateljica daleko od roditelja. To se ove godine omogućilo predškolcima iz odgojnih skupina Žabice i Ježići koji su u odgovornoj, pažljivoj i napose nježnoj pratnji odgajateljica, opet pobjedničkog tima, Martine Filipović i Jasmine Šinjor Štajdohar proveli predvnih i nezaboravnih sedam dana u odmaralištu za djecu centra Nazor (organizatora putovanja) u Crikvenici.
ZAVRŠNA PREREDBA ŽABICA I OPROŠTAJ SA ŠKOLARCIMA
Piše: Zoran Buhač, pedagog
Kažu mnogobrojni rječnici hrvatskog jezika kako je definicija oksimorona riječ koja je u svojem značenju sama sebi protivna. Takva nam je riječ potrebna da bi opisala ono što se događalo 8. lipnja u predškolskoj skupini Žabice kada su se naši predškolci oprostili od vrtića i krenuli putem koji ih vodi u nove sfere odgoja i obrazovanja, točnije u osnovnu školu. Prava bi riječ koja bi trebala opisati ovo stanje i kod djece i kod prisutnih odraslih je kombinacija sretnog i tužnog. Naravno, sretni smo što nam djeca odrastaju, ali tugu izaziva činjenica što odlaze, što nas napuštaju da bi otišli i postigli u svojim životima više, ali tako mora biti. Kako je bilo na tom događaju koji su organizirale, pripremile odgajateljice Žabica, pobjednički tim, Martina Filipović i Jasmina Šinjor Štajdohar pogledajte u galeriji fotografija.
HRVATSKI AUTOKLUB U NAŠEM VRTIĆU
Piše: Zoran Buhač, pedagog
U suradnji s Hrvatskim auto klubom, koji svim vozačima inače pomaže na cesti, smo organizirali radionicu „Klikni i Vidi“ koja je namijenjena pak svim nevozačima. Točnije, to je mala škola prometa kojoj je u cilju djecu naučiti dvije osnovne stvari koje su vezane uz promet, a tiču se njihove dobi. Ono „Klikni“ se odnosi na klikanje sigurnosnog pojasa kada djeca sjedaju u autosjedalicu bez obzira na kojoj se udaljenosti vozili dok se ono „Vidi“ odnosi na pažljivo gledanje pri prelasku preko ceste u svim uvjetima; sa semaforom, bez semafora te s ili bez pješačkog prijelaza. Sve su naše Žabice i predškolski Ježići pokazali zavidno znanje, ali su s animatoricom Asjom i podijeli neke informacije. Na njezino pitanje koliko ih se vozi na prednjem sjedalu automobila skoro su sva djeca digla ruke. Možda se roditeljima ponekad neda vezati u sjedalicu, možda je destinacija preblizu ili što već…. Ali ništa od ovog nije alibi da se dijete ovog uzrasta ne stavi u autosjedalicu. Jako je malo potrebno da se dogodi nešto fatalno.
Zato se podsjetimo:
Prema izmjenama i dopunama zakona o sigurnosti prometa na cestama u kojem prijevoz djece u automobilu više nije određen prema dobi djece već prema
njihovoj visini. Tako se sada djeca viša od 150 cm mogu voziti na prednjim sjedalima bez obzira na starost (do sada s navršenih 12 godina), djeca visoka od 135
cm do 150 cm mogu se prevoziti na stražnjem sjedalu bez da su smještena u sigurnosnoj sjedalici ili postolju, ako su pravilno vezana sigurnosnim pojasom za
odrasle osobe. Djeca do 135 cm visine u svakom se slučaju moraju voziti u posebnoj sigurnosnoj sjedalici (mogu i sprijeda uz obveznu deaktivaciju suvozačkog
zračnog jastuka) ili na postolju.
Kako prijeći zebru kada si sam.
Kako gledati prije prelaska ceste.
Kako prelaziti cestu kada smo u skupini.
Kako "čitati" znakove na automobilima.
Kako prelaziti cestu kada nema pješačkog prijelaza.
Kako se snaći između parkiranih automobila.
Što se dogodi kada se dijete ne veže u automobilu i pri maloj brzini.
No kada smo vezani tada teškoća nema, bez obzira na brzinu.
POSJET PROGRAMA PREDŠKOLE ZOO VRTU U MAKSIMIRU
Piše: Zoran Buhač, pedagog
28. svibnja naši su predškolci bacili put pod noge i mnogi prvi put u životu zasjeli u autobus te krenuli na put prema Zagrebu i jednom veselom mjestu gdje žive mnoge životinje koje nas zanimaju. Naši Lavići i Tigirći su susreli mnoge četvernožne, dvonožne, beznožne, perajaste i razne druge životinje u ovom ugodnom druženju kojim se zaokružio njihov boravak u programu predškole tijekom ove 2017. / 2018. godine.
U parku Maksimir.
U potrazi za opasnim i egzotičnim životinjama.
Kada se Tigrići i Lavići susretnu s pravim lavovima.
Ova je kornjača stara kao naši bake i djedovi.
Svi, ali baš svi, su znali da grbadeva ima puno vode u svojem tijelu. Pgotovo na ovako vruć dan.
Merkati su živahni, malo ih vidiš, a onda malo ne.
Domaće životinje u domaćem dijelu ZOO-a. One vole djecu, djeca vole njih.
Patuljaste koze koje se druže s Lavićima i Tigrićima.
Mala pauza za obrok i osvježenje.
Prerijski psi nemaju nešto puno zajedničkog s našim psima, ali su slatki. Ovdje također živi životinja - pekar.
Medvjedi nažalost nisu bili raspoloženi za druženje s nama.